Lubinski, Kubinski...
Lominski, Rozanski og Poznanski.
Vi er i Warszawa, Polens hovedstad.
Det er august 1939. Der er stadig fred i Europa.
I øjeblikket foregår livet i Warszawa så normalt som nogen sinde.
Men pludselig er der sket noget! Ser de et spøgelse?
Alle ser ud til at stirre i den samme retning.
Folk er skræmte! Kan det passe? Det må passe.
Manden med det lille moustache: Adolf Hitler!
Hitler i Warszawa, når de to lande stadig er i fred med hinanden?
Han virker underlig uoptaget af det hele.
Er han interesseret i Maslowskis delikatesse-butik. Han er vegetar.
Man han holder ikke altid sin diæt. Han fortærede hele lande.
Ønsker han også at æde Polen? Hvordan er han kommet hertil?
Det hele begyndte i Gestapos hovedkvarter i Berlin.
Heil Hitler!
Heil Hitler. Heil Hitler!
Wilhelm Kunze er her. Hans dossier.
- Jeg håber, han snakker. - Bedst for ham. Send ham ind!
Wilhelm Kunze!
- Heil Hitler! - Heil Hitler.
Jeg hører, du vil have en lille legetøjstank.
Ja, min far lovede mig en for at få gode karakterer.
Vor Führer hørte, du fik gode karakterer, så værsgo.
Heil Hitler!
- Du fortæller din far om det, ikke? - Ja da.
- Så kan han bedre lide der Führer. - Ja.
- Han kan ikke lide ham nu, vel? - Nej.
Nogle gange siger han endda sjove ting om ham, ikke?
Han sagde, de opkaldte en cognac efter Napoleon, en sild efter Bismarck.
- Og Hitler ender som... ...et stykke ost!
- Hvor ved De det fra? - Det er da naturligt.
Misforstå mig ikke.
De må ikke tvivle på mig.
Heil Hitler!
Der Führer!
Heil Hitler!
- Heil Hitler! - Heil mig selv.
- Det står ikke i manuskriptet. - Mr. Dobosh...
Det står ikke i manuskriptet.
Jeg vil ikke have, folk ler her. Lad være med at finde på ord.
- Vil De høre min mening? - Nej.
Man skal ikke kimse med et grin.
Jeg hyrede Dem som skuespiller, ikke forfatter. Hvad står der i manus?
- Jeg kommer ind. Og siger intet. - Så lad være med at sige noget.
Her sidder jeg og venter, og jeg venter og venter -
- fordi to små skuespillere vil gøre deres roller større.
- Rawitch, hvad De er, spiser jeg ikke. - Kalder De mig en flødebolle?
Alle må forstå det her. Det her er et seriøst skuespil.
Et realistisk drama.
- Kan du lide min kjole? - Ja. Det er et dokument om Nazi...
- Er det til koncentrationslejren? - Sød, ikke?
Det er en fantastisk kontrast. Forestil Dem, jeg bliver pisket.
Lyset bliver tændt, og der ligger jeg i en skøn kjole.
- Det er et godt grin. - Bland Dem udenom!
At en kunstner kan være så ukunstnerisk! Er De vanvittig?
- Tal ikke sådan til min kone. - Undskyld, jeg mistede besindelsen.
- Kjolen er forfærdelig. - Bange for, jeg stjæler billedet?
- Hvorfor det? - Du er jo den største skuespiller.
Det er jo latterligt, som du tiltrækker dig opmærksomhed.
Fortæller jeg en historie, gør du den færdig. Fryser jeg, nyser du.
- Får jeg et barn, er jeg næppe mor. - Jeg er tilfreds med at være far.
- Mr. Dobosh, giv mig en chance. - Hvem lagde makeup?
Det gjorde jeg, mr. Dobosh. Hvad er der galt?
- Han er en mand med moustache. - Det er Hitler!
Det er ikke bare hans moustache.
- Han lugter ikke af Hitler. - Jo, han gør.
Jeg ved det!
Sådan skal han se ud.
- Det er et billede af mig. - Så er det også forkert.
Hør her, mr. Dobosh. Jeg er et nul, der må finde mig i meget.
Men jeg ved, jeg ligner Hitler, og jeg kan bevise det.
Jeg går ud på gaden og ser, hvad der sker.
Og sådan kom Adolf Hitler til Warszawa i August 1939.
Må jeg bede om Deres autograf, mr. Bronski?
JOZEF TURA OG MARIA TURA I HAMLET
- Jeg vidste, folk lo. - Jeg troede, Hitler var min chance.
De kan ikke undertrykke et ægte talent for evigt.
- Du kommer til at spille Shylock. - Rialto-scenen.
Shakespeare må have tænkt på mig.
Har jeg ikke øjne, har jeg ikke hænder, organer, sanser -
- følelser, passioner? Spiser jeg ikke den samme mad?
Såres jeg ikke med de samme våben? Får jeg ikke de samme sygdomme?
Hvis I stikker os, bløder vi så ikke? Hvis I kilder os, ler vi da ikke?
Og hvis I forgifter os, dør vi så ikke?
- Hvor rørende! - I stedet bærer jeg et spyd.
Det er alt, hvad vi gør. Bærer et spyd i det første akt, andet akt...
- Bærer Rawitch ud af scenen. - Jeg ville elske at tabe flødebollen.
Folk ville få sig et godt grin.
Det er mr. Tura. Må jeg bestille en salami-oste sandwich.
Ja, med det samme.
Publikum er lidt kølige i aften.
Jeg spiller elendigt, når vi skændes. Vær sød.
Jeg så scenen med Polonius, og du har aldrig været bedre.
Jeg kunne kysse dig, men så spolerer jeg bare min makeup.
Jeg bad Dobosh nævne dig først, når han fortæller om et nyt stykke.
Hvor er det sødt af dig. Jeg er faktisk ligeglad.
Det sagde han også, så vi lod det være.
Elskede, du ved, hvad jeg føler for dig. Jeg ville...
- Blomster? Hvem sendte dem? - Der var ikke noget kort.
- Det er tredje aften. Hvem er han? - Det handler ikke om mig.
Han er nok vild med teatret og sidder i galleriet hver aften.
Han har ikke råd til en billet, men han arvede en masse blomster.
Tre aftener i træk! Ingen holder så meget af Hamlet.
- Det er dig, der spiller Hamlet. - Mr. Tura på scenen!
- Maria, det er min store scene. - Jeg ved ikke, hvem det er.
Tak, elskede.
Men jeg ved godt, hvem det måske er.
- Den unge flyver? - Ja, han sidder på 2. række.
Misforstå mig ikke. Jeg elsker min mand.
Han er vidunderlig, men han bliver så oprørt over små ting.
Som de små ting på 2. række?
Jeg venter på et svar.
"Løjtnant Stanislav Sobinski." Den unge flyver.
- Lider han meget? - Han måtte bryde tavsheden.
- Den arme stakkel. - Han er kun en dreng.
- Vil han adopteres? - Han vil se mig.
Selvfølgelig siger jeg nej.
Det er en fejl at ignorere folk, der beundrer én og køber billetter...
Spild ikke mere tid. Se ham, mens han stadig er ung.
Ja, det skylder jeg mit publikum.
"Kære, løjtnant." Bare vent, til du ser ham, Anna.
"Min tid er desværre totalt optaget, men hvis De insisterer -
- så kom til min garderobe, når Hamlet siger: 'A t være eller ikke." '
- Hvordan lyder det? - Sikkert.
Å, tunge byrde...
Lad os gå til side. Der hører jeg ham komme, Eders Højhed.
At være eller ikke...
At være eller ikke, det er...
Det er sagen.
Er det et mere ædelt sind, der tåler den vilde skæbnes -
- pileskud og stenkast -
- end det, der går i kamp...
Tak, fordi De ville se mig. Jeg har glædet mig til det.
- Og nu er De skuffet? - Nej da...
Så det er Dem, der har sendt alle de blomster. Mange tak.
Jeg forestille mig Dem som en ophøjet ældre herre.
Nu ved jeg ikke, om jeg gjorde det rigtige. Jeg ser aldrig fremmede.
De er ikke fremmet for mig. Jeg har set alle Deres skuespil.
- De var morsom som "Kiki". - Det var der nogen, der mente.
- Men ikke som Lady Macbeth. - Mange tak.
- Der blev jeg bange for Dem. - Jeg kan ikke gøre en flue fortræd.
Eller en guldfisk. Hvordan har han det?
- Hvem? - Guldfisken.
Den, De nævnte i Deres interview.
Nå ja, selvfølgelig.
Og billedet af Dem på den gård!
Hvor var det henne? Jeg mener, hvor ligger gården?
Vi har talt nok om mig nu. Fortæl mig om Dem selv.
Jeg flyver en bombemaskine.
- Hvor lyder det spændende. - Ja, og det er en stor bombemaskine.
Jeg kan smide 3 tons dynamit på 2 minutter.
Interesserer det Dem? Jeg vil ikke trænge mig på, men...
Må jeg ikke vise Dem mit fly?
- Hvornår må jeg besøge Dem? - I morgen kl. 14 i lufthavnen.
Farvel.
Ja, undskyld, men det er første gang, jeg møder en skuespillerinde.
De er den første, jeg kender, der kan smide 3 tons dynamit på 2 minutter.
Farvel.
I morgen kl. 14 tager han mig 10.000 fod op i luften.
- Er der noget galt med det? - Ikke så længe Tura ikke ved det.
Hvad han ikke ved, får De ikke ondt af.
Det skete. Hvad enhver skuespiller frygter.
- Hvad, elskede? - Nogen gik, mens jeg var på.
- Maria, er jeg ved at miste taget? - Selvfølgelig ikke! Jeg beklager.
- Han gik, mens jeg var på. - Måske var han utilpas.
Måske fik han et hjerteanfald. Han kunne være død.
Måske er han allerede død. Du er sådan en trøst.
- Hvad sker der? - Hitler taler i rigsdagen.
Goddag, mr. Dobosh.
Det er dr. Boyarski fra udenrigsministeriet.
Regeringen mener desværre, det er uklogt at fortsætte med dette stykke.
- Altså ingen premiere i aften? - Det er jeg bange for.
- Men hvorfor? - Stykket har skam kunstnerisk værdi.
- Det har mere end det. - De frygter, det vil fornærme Hitler.
Ja, og ville det ikke være en skam?
- Har De læst, hvad han siger om os? - Det er desværre en ordre.
JOZEF TURA OG MARIA TURA I GESTAPO
NYT PROGRAM HAMLET
At være eller ikke, det er...
Det er sagen; er det et mere ædelt sind, der tåler -
- den vilde skæbnes pileskud og stenkast?
Jeg vil gerne tale med mrs. Tura alene.
Det er normalt mig, der fortæller, hvornår hun skal gå.
Jeg har så meget at fortælle, og på flyet kan vi ikke snakke sammen.
- Maria... - Vi må passe på min makeup.
Maria, forleden på flyet holdt jeg øje med dig.
Jeg så dig se på mig. Du så så sympatisk ud.
- Jeg følte, du holdt af mig. Forkert? - Nej, slet ikke, Stanislav.
- Holder du stadig af mig? - Ja, selvfølgelig!
- Tror du altid, du vil det? - Hvorfor skulle jeg ikke det?
Det er jo vidunderligt. Hvad skal vi stille op med din mand?
- Hvad? - Du må da sige det til ham.
At vi er vilde med hinanden. Han har ingen ret til at stå i vejen for os.
Det forstår han nok. Det samme vil mr. Dobosh.
Du vil da ikke blive ved teatret. Du vil leve et stille liv.
Endelig kan du nyde den gård. Jeg køber en traktor til dig.
- Og en svømmepøl til guldfisken. - Stanislav, jeg er gift.
- Derfor vil jeg tale med din mand. - Jeg elsker ham!
Du har bare ondt af ham.
Det her er en situation mellem mænd. Jeg venter på ham her.
Det er sikkert alt sammen min skyld, men...
Mrs. Tura, der er krig!
"Uden krigserklæring krydsede tyske tropper vores grænse."
- Uden den mindste advarsel. - Vi bekæmper dem.
Krig... Der er virkelig krig. Mennesker vil slå hinanden ihjel.
- Stanislav... - Farvel, Maria.
- Stanislav, kom tilbage. - Jeg må se dig igen.
- Har du hørt det? - Ja.
Det er da umuligt. Jeg må fortælle det til publikum.
- Det er en sammensværgelse. - Det er en forbrydelse.
- Han gik igen, mens jeg var på. - Der er krig!
Skynd jer ned i kælderen!
Nu behøver vi da ikke bekymre os om Nazi-stykket mere.
- Deres egen forestilling er større. - Og den er ucensoreret.
Stakkels Polen blev angrebet uden varsel af en brutal erobrer.
Warszawa ødelagt for ødelæggelsens egen skyld.
Tæppet var gået for Polen. En tragedie uden lindring i sigte.
Der var en nazi-tank mod hvert eneste polske håb -
- og folket var lammet og hjælpeløst.
Der var ingen censor til at stoppe dem.
FORBUDT EFTER ORDRE FRA OBERST EHRHARDT
INTERNERING I KONCENTRATIONSLEJR
DØDSSTRAF
SKYDNING PÅ STEDET
Hvis I stikker os, bløder vi så ikke?
Hvis I kilder os, ler vi da ikke?
Hvis I forgifter os, dør vi da ikke?
- Sikken Shylock du var blevet. - Og så bar jeg rundt på et spyd.
- Vil vi mon bære et spyd igen? - Lad os håbe det.
En ny kampånd fyldte folket: Had var svaret på nazi-terroren!
Oprør mod undertrykkelse. Beslutsomhed om at slå igen.
Slaget var begyndt!
V, V, V for victory, for sejr!
Ned med nazierne og Hitler! Modstandsbevægelsen slog igen!
Sabotage, ødelæggelse!
Men den store kamp for polsk frihed blev ført fra England.
Unge polakker, der hævnede deres land: Den polske eskadron i R.A. F!
- I har stadig jeres humoristiske sans. - Vi er endnu sjovere over Berlin!
Gid, jeg var ung nok til at kæmpe.
En af Deres radio-taler er lige så meget værd som 10.000 bomber.
- Hvornår hører vi Dem igen? - Der går lidt tid nu.
- Hvorfor? - Jeg skal på en lille rejse.
Og man er optimist, hvis man tror, man vender tilbage.
- Skal De på hemmelig mission? - I er for kloge for mig.
Han skal til Berlin og besøge Hitler.
Ikke præcis. Jeg håber bare ikke, Hitler besøger mig.
Mange tak for en dejlig middag.
- De skal vel ikke til Warszawa? - I sætter livet på spil hver dag.
- De skal altså til Warszawa! - Jeg kan ikke fortælle mere.
Jeg beklager, jeg nævnte det.
Hvis jeg ikke kan stole på jer, hvem kan jeg så stole på?
Warszawa...
Jeg ville give min sjæl for at være der og se min mor, hvis hun stadig lever.
- Gid, jeg kunne finde ud af det. - Kan De finde min mor, sir?
Jeg forstår jer, men jeg kan ikke sætte missionen over styr.
Fortæl, hvor jeg kan få fat i jeres familie, så skal jeg gøre mit bedste.
Professor Siletsky?
Min familie er heldigvis ude af Polen, men... der er en i Warszawa.
- En dame? - Det er yderst fortroligt.
- Sig det ikke til hendes mand. - Nu ved jeg, hvad jeg skal sige.
Bare sig: "At være eller ikke." Så ved hun besked.
En kodet besked. Hvad hedder denne dame?
- Det er Maria Tura. - Lad mig lige skrive det ned.
- Hvad var navnet igen? - Maria Tura.
T... U... R... A. Er det korrekt?
- Har De aldrig hørt om Maria Tura? - Hvorfor? Skulle jeg da det?
De har da boet i Warszawa...
Nå ja! Det er et kendt navn. Hun er temmelig kendt.
- Kendt... Hun er berømt! - Ja, det er hun.
Det her er navnet på min bror.
DEN MILITÆRE EFTERRETNINGSTJENESTE V
Løjtnant...
General Armstrong, major Cunningham.
- Hvorfor ville De tale med mig? - Jeg var meget i tvivl...
- Det er sikkert uretfærdigt. - Hvem har De mistænkt?
Professor Siletsky har aldrig hørt om Maria Tura.
Han boede jo i Warszawa. Hun er en meget berømt skuespillerinde.
Der er mange, der ikke er interesseret i teater.
Jeg har kun hørt om en, og hende håber jeg aldrig at høre fra igen.
Maria Tura er en institution!
Hendes billede er i alle aviser og i alle cigaretpakker.
Man kan ikke bo i Warszawa uden at rende på hende.
Jeg ville bare sige det, inden professoren rejser.
Han er i Sverige.
- Hvorfra ved De, han rejste? - Han sagde, han skulle til Warszawa.
- Det lyder utroligt! - Ingen så noget forkert i det.
Vi gav ham vores adresser. På vores familie i Warszawa.
Hvis Gestapo fanger ham, lader de det gå ud over familierne.
- Hvornår når han Warszawa? - Han er vel sejlet til Litauen.
Og derfra er det usikkert, men jeg vil sige om 3-4 dage.
- Hvor lang tid er De om at flyve? - Omkring 6-7 timer.
- Vent udenfor et øjeblik. - Ja, sir.
- Jeg kan ikke tro det. - Vi kan ikke tage nogen chancer.
- Han havde de fineste anbefalinger. - Og vi undersøgte dem.
Han har instruktioner til modstandsbevægelsen.
Hvis han nu giver dem til Gestapo.
Flere hundrede vil dø, og vores organisation vil være ødelagt.
Jeg kan ikke lide at dømme en mand på så vage beviser.
Da Siletsky fortalte flyverne om rejsen, dømte han sig selv.
- Måske er han blot et fæ. - Så er han til stor fare.
Og jeg kender Siletsky. Han er intet fæ.
- Hvad er Deres ordrer? - Kald den unge mand ind.
I Warszawa afleverer De det her i Sztalugas boghandel.
Han orienterer modstandsbevægelsen. Hvis der er nogen, så sig intet.
Bare spørg efter en kopi af Tolstoys "Anna Karenina" -
- og læg Siletskys billede på side 105.
- Er det klart? - Ja, sir.
- 10 minutter! - Fint!
Achtung!
Det er tid.
Held og lykke!
Holdt!
Vi fik ham desværre ikke.
God aften. De har vel ikke "Anna Karenina" af Tolstoy?
Det tror jeg nok.
Anna Ka... Ja!
Her er den.
- Hvor meget koster den? - 20 zloty.
Det er alt for dyrt. Jeg beklager... Farvel.
- Vi tager de her ti. Hvor meget? - 8,75 zloty.
Farvel og på gensyn.
"Professor Siletsky. Ankommer om to dage."
"Hold øje med jernbanestation. Hvis han når frem til Gestapo -
- bliver det en katastrofe."
Kan jeg hjælpe Dem, mine herrer?
Vi søger Maria Tura.
- De må komme med os. - Jeg har ikke gjort noget.
Kom nu bare med.
HOTEL EUROPA
205-206.
Mrs. Tura er her, sir.
Ja, sir.
Lad hende vente i 206.
Godaften, mrs. Tura. Mit navn er professor Siletsky.
Det er en fornøjelse at møde Dem. Vil De ikke sidde ned?
- Cigaret? - Mange tak.
Jeg må undskylde eskorten.
Det er smigrende, man bruger bajonetter til at vise, hvad man føler.
Ja, men jeg er ikke ansvarlig for, De blev bragt hertil.
Det skyldes en ung mand i England.
Han gav mig en underlig besked til Dem.
"At være eller ikke."
- De kender vel betydningen? - Jeg aner den.
Undskyld mig.
Hallo?
Ja?
Hvordan går det, oberst Ehrhardt?
Jeg er glad for, De sendte det fly til Sverige, for ellers...
Når De ønsker det.
KI. 10 i morgen på Gestapos hovedkvarter.
Jeg glæder mig til at møde Dem. Farvel, oberst.
- Jeg beklager. - Mange tak for beskeden.
- De er skuespillerinde, ikke sandt? - Jo.
Og i teatret er det jo vigtigt, at vælge den rigtige rolle.
I livet er det endnu vigtigere, De vælger den rigtige side.
Den rigtige side? Hvad er den rigtige side?
- Den vindende side. - Jeg forestår ikke.
Her i Warszawa er der mange mennesker, vi kender godt -
- og mange, vi gerne vil lære bedre at kende.
Det kan De hjælpe os med, mrs. Tura.
- De ønsker, jeg skal være spion? - Det er et ubehageligt ord.
Jeg har spillet spion. Stor succes. Det var en fremragende rolle.
- Spil den dog i virkeligheden. - Jeg blev skudt i sidste akt.
Mrs. Tura, vi kunne ikke drømme om at udsætte Dem for fare.
De skulle blot være selskabelig. Invitere bestemte mennesker...
Stor fest i mit etværelses palæ... De tog min lejlighed fra mig.
Det kan nemt løses.
Livet kan blive meget komfortabelt igen, mrs. Tura.
Hvad siger De til det?
Naturligvis er det meget fristende...
Men hvad med min samvittighed?
Vi må overbevise Dem om, De gør det i en god sags tjeneste.
Ved De, hvad nazisme står for? Vi forsøger at skabe en lykkelig verden.
Og folk, der ikke vil være lykkelige, er der ikke plads til...
Vi er ikke uhyrer.
- Ser jeg måske ud som et uhyre? - Selvfølgelig ikke, professor.
Man skulle tro, De mener det.
Vi er som andre mennesker. Vi elsker at synge og danse.
Vi beundrer smukke kvinder.
- Vi er meget menneskelige. - Det er jeg sikker på.
Hvorfor bliver De ikke til middag? Jeg kan ikke forestille mig noget bedre.
Og inden aftenen er forbi, siger De: "Heil Hitler."
Jeg ville gerne, men ligesom De præsenterer Deres sag i et pænt lys -
- vil jeg gerne præsentere den polske sag i en pænere kjole.
Det er klart. Lad mig ikke vente for længe.
- Au revoir. - Lige et øjeblik!
- Jeg glæder mig til det. - I lige måde.
- Fruen har tilladelse til at gå. - Javel, sir.
Det er svært at komme herind, men det er endnu sværere at slippe ud.
Jeg er ganske bange og spændt. Farvel.
At være eller ikke.
Jeg har det meget bedre.
- Hvem er De? Hvordan endte De her? - Jeg sprang ud fra et fly.
Hvordan endte De her?
Er Deres kone ikke tilbage. Nu bliver jeg bekymret.
Ikke så højt! Vi er alle i samme båd.
Samme båd? Lad mig spørge Dem, en matros til en anden.
Hvilken dårlig vind blæste Dem ind i mine sutsko?
Siletsky er på Hotel Europa!
De førte mig til ham, efter jeg forlod boghandlen.
- Så er alt forbi! - Han skal til Gestapo i morgen.
- Vi kan få ram på ham - Stedet er totalt befæstet.
- Hvad ville han? - Han vil have mig som spion.
- Hvem er Siletsky? - En spion!
- Hvad laver De her? - Hvad rolle spiller det?
Jeg finder en mand i samme båd, og konen spørger, hvad rolle det spiller.
- Det er år nul! - Skal du have en lang forklaring?
En anelse har jeg vel ret til.
Siletsky vil spise middag med mig. Måske kan jeg slå ham ihjel.
Siletsky ankom før løjtnanten, fordi de sendte et fly efter ham.
Forstået?
- Middagen er vor eneste chance. - Jeg bestemmer, hvem hun dræber.
- Det handler om Polen! - Er De ikke patriot?
Først udvandrer De, når jeg er på, og så indvandrer De i mine sutsko.
- Jeg elsker mit land og mine sutsko. - Bare Deres land kommer først.
Jeg ved ikke meget om det her, men er Siletsky til fare for Polen?
Så bliver der gjort noget ved ham. Jeg gør noget ved ham.
Jeg møder ham i Gestapos hovedkvarter.
Og når han er død, vil jeg gerne høre, hvad der drejer sig om.
Det tog lidt tid, men jeg håber, det var det værd.
Jeg er rede til at dø for føreren. Bare ikke de næste par timer.
Mange tak. Sidste gang, jeg havde den kjole på... Det er en evighed siden.
- Og den mad! Kaviar findes endnu! - Ja, for den vindende side.
De har anbragt overbevisende argumenter på bordet.
- Det er rart at være her, professor. - Vi vil jo ikke forstyrres.
Det er trods alt et statsanliggende.
Lad os begynde Deres træning som agent med et glas champagne.
- Lad os drikke på en blitzkrig? - Så hellere langsom indkredsning.
- Jeg er lidt bange for Dem. - Hvorfor dog det?
Måske er der noget blidt under Deres skæg.
De har måske en drenget kvalitet, men jeg er ikke sikker.
- Find dog ud af det. - Det skal jeg nok.
Jeg kan tyde håndskrift.
Jeg så først min mands håndskrift på vielsesattesten, og da var løbet kørt.
En sandsigerske skal jo fortælle sin klient det, han gerne vil høre.
Værsgo.
"Alexander Siletsky".
Havde jeg vidst, de laver sådan et "S", var jeg ikke kommet. De er bestemt.
Ja, meget.
Men De besidder også stor charme.
- Bare De lever op til det "Y". - Vent og se.
"Heil Hitler."
Heil Hitler!
Heil Hitler! Jeg er kaptajn Mumm fra oberst Ehrhardts stab.
Kom indenfor.
Lige et øjeblik.
Oberst Ehrhardt vil se Dem med det samme.
Det er klart.
Jeg kommer straks.
- Jeg beklager meget. - De skal da ikke gå.
Jeg var sådan i tvivl, da jeg kom, og nu forlader De mig bare.
Det varer ikke længe.
Gestapo har så travlt nu om dage, at de sikkert gerne ser mig gå.
- Jeg beklager meget. - Det er der ikke noget at gøre ved.
"Mine nerver kan ikke mere. Føreren kan ikke bruge mig til mere."
"Jeg vil gøre en ende på det."
- Hvad er Deres navn? - Mrs. Tura.
- Hvem besøgte De? - Professor Siletsky.
- De skal vente på ham her. - Det er umuligt.
Det kan jeg intet gøre ved. Nr. 206.
PRODUKTIONSKONTOR
GESTAPO HOVEDKVARTER
Javel, sir.
Heil Hitler!
Nu skal jeg melde Dem hos oberst Ehrhardt.
Farvel, oberst.
Heil Hitler!
Er det ikke herren fra England?
Det er en fornøjelse at møde Dem. En meget stor fornøjelse.
De narrede virkelig englænderne, hvad?
"Den engelske løve vil drikke sin te af kopper, der er lavet i Tyskland."
Heil Hitler!
- Hvordan pokker blev han general? - Han er Görings svoger.
- Jeg melder Dem hos obersten. - Mange tak.
- Han har papirerne med. - Find ud af, hvem hans hjælpere er.
- Tura, du spiller for vores liv. - Jeg gør det umulige.
- Jeg vil overgå mig selv. - Træk nu ikke scenen ud.
Jeg hader, at mit lands skæbne er i hans hænder.
Send ham ind.
- Værsgo, professor. - Mange tak.
- Professor, jeg er glad for at se Dem. - I lige måde.
Sid ned. Det er en fornøjelse, De er her.
Det er rart at trække vejret i Gestapo igen.
De er berømt i London. De kalder Dem "Koncentrationslejr Ehrhardt".
Ja, men det er os, der koncentrerer os, og polakkerne, der er i en lejr.
Her er rapporten. Det er enden på modstandsbevægelsen.
Lad mig se... Fremragende... De er så godt som døde.
Jeg går ikke ud fra, der er supplerende dokumenter på hotellet?
Nej, de dækker det hele. Jeg sender kopien til Berlin i morgen.
Kopien? Ja, selvfølgelig... Kopien.
Det er meget omstændeligt, men når de ønsker det...
Naturligvis... Warszawa er jo et farligt sted nu om dage.
De har vel lagt papirerne i hotellets pengeskab.
Nej, de er i min kuffert. Hotellet er et stort pengeskab.
Jeg vil have procedurerne på den her rapport sat i værk med det samme.
- Nu skal jeg ordne ham! - Han har papirer i sin kuffert.
- Jeg dræber ham alligevel. - Hvordan kommer vi ind på hotellet?
- Vi finder ud af noget. - Godt.
- Ellers noget, De vil spørge om? - Masser... Sid ned.
Der er mange ting, jeg vil spørge om.
- Jeg vil med glæde svare. - Mange tak.
Så de kalder mig "Koncentrationslejr Ehrhardt"?
Der er noget, jeg vil spørge om. Hvad? Øh, nej.
Alle de spørgsmål, og så kan man ikke huske nogen af dem.
De skal nok dukke op.
- De vil måske spørge mig om noget. - Jeg kan ikke komme på noget.
Så de kalder mig "Koncentrationslejr Ehrhardt"!
Ja, ja... Jeg er straks tilbage.
- Hjælp mig. - Tag skyderen.
Tag med ham tilbage til hotellet. Slå ham i hovedet med skyderen.
Luk kufferten op og brænd papirerne. Og så skyder du ham.
- Jamen så dræber de mig jo. - Vi krydser fingre.
I tager hen på hotellet, så krydser jeg fingre. Find på noget andet.
Så de kalder mig altså "Koncentrationslejr Ehrhardt".
Hvis der ikke er noget vigtigt, vil jeg gerne slappe af.
Slappe af... Åh, mrs. Tura!
Hvordan har mrs. Tura det? Sid ned.
Ser De, mine Gestapo folk er yderst effektive.
Jeg tror, vi kan bruge hende.
- Og hun er meget behageligt selskab. - Meget behageligt selskab?
Jeg vil gerne introducere Dem. Og hvis De kan lide hende...
- Vil De lægge et godt ord ind for mig. - Med fornøjelse.
- Har hun ikke en mand? - Jo, men hvad rolle spiller det?
Jeg mener, hendes mand er den store polske skuespiller, Jozef Tura.
- De kender ham godt, ikke? - Næ.
Jeg havde heller ikke hørt om Maria Tura før.
Hvordan kom De så i forbindelse med hende?
Der er en ung polsk flyver ved navn Sobinski.
- Han bad mig aflevere en besked. - Interessant. Hvilken besked?
Jeg måtte sværge på, jeg ikke sagde det til ægtemanden.
- Ja, den er hård. - De havde en hemmelig kode.
- Keder jeg Dem? - Nej, det er meget interessant!
Jeg forstod ikke beskeden, men mrs. Tura forstod den.
Hvad var beskeden?
- "At være eller ikke." - At være...
- At være eller ikke! - Det er bare Shakespeare!
Det er noget, De tror. Professor, De forbløffer mig.
En gammel Gestapo-mand, der kommer med beskeder fra fjenden.
- Tror De, de havde en romance? - Det er jeg ikke i tvivl om. Er De?
Jeg vil finde ud af det, om jeg så skal mobilisere hele Gestapo!
Hvis de havde en romance, er det da kun ægtemanden, det kan bekymre.
Det er også nok! Jeg anholder denne Maria Tura!
De har ret. Nu om dage bliver jeg mistænksom på alle.
Det samme gør jeg.
De kalder mig altså "Koncentrationslejr Ehrhardt".
Apropos mrs. Tura. Hun er blot en lille billig...
- Jeg ved, hvad De mener. - Så behøver jeg ikke sige det.
- Må jeg gentage mig selv? - Det er i orden.
Som jeg sagde før...
Den eneste, det kan bekymre, er hendes mand.
Den store polske skuespiller Jozef Tura.
- Det angår jo ikke mig. - Det burde det, mr. Tura.
Hænderne op. Hurtigt.
Har De spillet lig? De bliver et, hvis De ikke gør, som jeg siger.
- Få Deres venner til at forsvinde. - Det vil jeg ikke.
Vend Dem om. Gå over til væggen.
Bliv der!
Sikker på, De ikke skifter mening. De får en chance til.
Meget vel, mr. Tura!
Længe leve Polen!
- Hvad skete der? - Han løb den vej!
Der er han!
Grib ham!
Gå om bag scenen og træk tæppet!
Heil Hitler!
- Professor Siletsky? - Han er her ikke.
- Venter De ham tilbage? - Ja, bestemt.
- Må jeg vente på ham her? - Værsgo.
- Godnat, professor Siletsky. - Godnat.
- Godnat, professor. - Godnat.
Professor Siletsky?
Heil Hitler! Jeg er kaptajn Schultz fra oberst Ehrhardts stab.
Det glæder mig at møde Dem.
Åh, mrs. Tura.
Jeg troede, De var gået.
Jeg kunne ikke komme ud. Men nu er jeg glad for, jeg ventede.
Hvordan har professor Siletsky det?
Død. Absolut død. Jeg måtte tage mig af nogle ting.
- Champagne? - Jeg drikker ikke.
- Cigaret? - Jeg ryger ikke.
Præcis som vor Führer.
Jeg beklager, De måtte vente.
Jeg forsøgte at underholde kaptajnen, men det lykkedes ikke.
Jeg var lidt overrasket, da jeg kom ind.
Her har Gestapo prøvet at finde ud af alt om alle.
Og så ankommer jeg og finder byens mest tiltrækkende dame.
- Kendte De ikke fruen før? - Ikke just.
Jeg kan forklare det. Jeg bad mrs. Tura give hende en besked.
- Ikke sandt? - Jo... jo!
Der er en ung flyver, en meget god ven af Turas, specielt mrs. Tura.
- Ikke sandt? - Han er ikke specielt min ven.
Ikke desto mindre en ven. Det var en kodet besked.
- Kodet besked? - Mrs. Tura har intet at skjule.
Men hun bærer på en lille hemmelighed.
Hendes mand havde slået hende ihjel. Den store skuespiller, Jozef Tura.
- De kender ham godt. - Næ.
- Oberst Ehrhardt... - Ja, jeg møder ham i morgen.
Der er sket en ændring, så obersten venter Dem nu.
De er mine ordrer.
Så bliver jeg nødt til at gå. Undskyld mig et øjeblik.
Elskede...
Skat.
- Luk den op. - Hvad gjorde I ved Siletsky?
- Hvad gjorde du med Sobinski? - Det er ikke vigtigt. Du er i fare.
Ja, du har ret. Den mindste fejl, og jeg er død.
Jeg har brug for fred i sjælen. Maria, vær nu ærlig.
Sig det nu: Bad du den fyr udvandre under min monolog?
Elskede skat... Jeg elsker dig.
Forstår du ikke det?
- Tror du, jeg kan klare det? - Du er en stor skuespiller.
Du skal nok klare det. Åh, skat...
Farvel.
Hvis jeg ikke vender tilbage, tilgiver jeg dig og Sobinski.
Men hvis jeg vender tilbage, er det en anden sag.
Ja?
- Professor Siletsky er her. - Send ham ind.
Forstod De ikke, hvad jeg sagde?
Anholdt I ham? Hvorfor ikke? Ingen beviser?
Anhold også ham! Hvis De er i tvivl, så anhold dem!
Heil Hitler.
Endelig mødes vi. Lad, som om De er hjemme.
Oberst Ehrhardt, det glæder mig at trække vejret hos Gestapo igen.
- Mange tak. Cigaret? Brandy? - Nej tak.
Det skete noget, så jeg måtte ændre planer. Stor nyhed.
Deres ven, der Führer kommer til Warszawa.
Det vil glæde Dem at se ham.
- Hvem ville det ikke glæde? - Korrekt!
- Hvornår så De ham sidst? - For længe siden.
Det er klart. Sig mig, er Berchtesgaden så smuk, som de siger?
Ja, det kan jeg vist sige uden at løbe nogen risiko.
Men det er ikke arkitekturen.
Det er der Führers nærvær, der gør den smuk.
- Hvad nyt har De fra London? - London? Åh, ja, London!
Ved De, hvad de kalder Dem i London?
- "Koncentrationslejr Ehrhardt"! - Gør de det?
Så de kalder mig "Koncentrationslejr Ehrhardt"!
Jeg tænkte nok, De ville reagere sådan.
Lad mig så få oplysningerne.
Jeg kan vist godt tåle et glas brandy alligevel.
Det får mig til at tænke på en morsom historie, der cirkulerer.
En historie om vores Führer. Hvordan er den nu? Jo...
De opkaldte en brandy efter Napoleon, en sild efter Bismarck...
Og der Führer ender som en ost!
- Synes De ikke, det er sjovt? - Det synes der Führer ikke.
Jeg tror ikke, han går over i historien som en delikatesse.
Jeg gentog blot, hvad jeg havde hørt.
Jeg har aldrig... Misforstå mig ikke... Jeg er loyal.
Heil Hitler!
Har De planer om at sige det her til der Führer?
Hvorfor skulle jeg ødelægge Dem? Der Führer hører det aldrig fra mig.
Mange tak.
Hvad så med modstandsbevægelsen?
- Hvad er deres planer? - Vil De gerne vide det?
Altså jeg har nøglen i lommen. Nu mangler jeg blot låsen.
Det er bedre end omvendt.
Yderst lovende. Men hvad vil De stille op?
- Lad os gå ned i detaljen. - Ja.
Der er ingen detaljer. Ikke endnu.
Men jeg har navnet på lederen af modstandsbevægelsen.
Og hvis vi spiller vore kort rigtigt...
Hyrden ender med at afsløre sin flok.
Hans navn er Bogaslof Ravanski.
Send kaptajn Schultz ind!
Så de kalder mig "Koncentrationslejr Ehrhardt?"
- Der er en mand... Hvad var navnet? - Ravanski.
Ham skød vi for to dage siden.
- Ravanski skudt? Utroligt! - Ved De ikke, hvem han var?
Jeg satte livet på spil, for at få hans navn, og nu dette. Det er sabotage!
Det må jeg afvise.
Han fortalte tilsyneladende morsomme historier om der Führer.
Derfor skal man da ikke skyde ham. I hvert fald ikke lige med det samme.
Hvorfor så De ham ikke an først?
- Ja, hvorfor ikke? - De underskrev selv ordren.
Jeg underskriver så mange hver dag, Nu kan jeg ikke stole på mine folk.
Måske kan vi stadig redde situationen. Der er en anden mand:
- Maximilian Petrovski. - Maximilian Petrovski?
- Sig ikke, De også... - Jo.
Man kan ikke blæse og skyde sig i foden samtidig.
I England giver De Dem sikkert Victoria Korset.
- Det må jeg afvise. - Det er alt!
Jeg bryder mig ikke om måden, Schultz skyder skylden på Dem på.
Der er altid noget galt med folk, der ikke ryger, drikker eller spiser kød.
- Som der Führer? - Nej!
- Hvorfor ødelægge Dem igen? - Tak.
- Nu vil De vel tilbage til London. - London? Ja, selvfølgelig.
- Hvornår rejser De? - Hurtigst muligt.
Jeg reserverer en plads til Dem på flyet i morgen.
To pladser.
Min rejse var en succes på en måde: Jeg mødte mrs. Tura.
Hun bliver en uvurderlig assistent.
- Jeg tror ikke på kvindelige agenter. - Mød hende.
- Godt. Hvad var damens navn? - Mrs. Tura.
Hendes mand er den store polske skuespiller, Jozef Tura.
- De har sikkert hørt om ham. - Ja da!
Jeg så ham på scenen, da jeg var i Warszawa før krigen.
Hvad han udsatte Shakespeare for, udsætter vi nu Polen for.
- Farvel, oberst. - Farvel, professor.
OBERST EHRHARDT 1941, TIRSDAG 16. DECEMBER
Jeg er oberst Ehrhardt. Sid ned.
- Jeg sendte bud efter Dem... - Jeg takker Dem.
Jeg kan ikke bestemme mig. Det lyder interessant...
Mrs. Tura, jeg har dårligt nyt.
Hvis De ikke mener, jeg er den rette...
Nej, det er ikke det. Forbered Dem på et chok.
Professor Siletsky er død.
- Død? - Myrdet.
Jeg kan ikke tro det. Det kan ikke passe.
- Hvornår skete det? - Jeg har først lige fået rapporten.
- På hotellet? - Nej.
Der Führer er i byen, og folkene planlægger en stor reception...
En optræden af soldaterne, så de åbnede teatret.
En dekoration gik i stykker, og ud faldt professorens lig.
Hvem kunne gøre sådan noget?
Kuglen i hans lig var britisk, og i går landede en brite i faldskærm.
Vi er nødt til at finde denne mand. Og vi skal nok få fat i ham.
Det håber jeg da.
Jeg havde en aftale med ham. Han skulle komme lige om lidt.
Jeg bliver nødt til at gå nu.
Deres bånd til os er på ingen måde brudte.
De kan blive meget værdifuld for os.
Måske kan jeg finde noget til Dem her i Warszawa.
- Det er op til Dem. - Jeg må lære Dem bedre at kende.
Det er min pligt og en fornøjelse.
Lige i øjeblikket...
Når De har det bedre, kan vi jo spise middag.
- Giv mig besked. - Ja, og tag det ikke så tungt.
- Jeg skal prøve. - Sådan skal det lyde.
- Hun virker oprørt. - Naturligvis.
Siletskys død er uheldig. Men han døde for Hitler!
Naturligvis.
Hallo? Godmorgen, professor Siletsky...
Kommer De for sent?
Ja.
Ja, det er forstået.
Giv professor Siletsky besked om, jeg er her.
- Han er gået for noget siden. - Er han? Mange tak.
- Var Tura her? Sagde han noget? - Han slog mig og gik.
- Ved du, hvad der er sket? - Jozef er gået.
- Nogen rev fat i hans skæg. - Jeg gav ham et ekstra skæg med.
De fandt liget i teatret!
- Hvem åbnede det? - Hvem gav nazierne nøglen?
De slår ham ihjel! I må gøre noget.
- Professoren er her. - Vi glæder os.
Professor...
- Hvordan har De det? - Fint, og De?
- Hvad mente De om mrs. Tura? - Hun er henrivende.
Kaptajn Müller og løjtnant Brandt, fra vores efterforskningsenhed.
Hvordan går det?
Jeg må tale med d'herrer. Vent på mig i dagligstuen.
- Han må være brudt sammen nu. - Giv ham lidt mere tid.
Foretrækker De denne metode frem for vores sædvanlige metode?
Med intellektuelle er den mentale tilgang mere effektiv.
Hvis han nu ikke er intellektuel?
Så prøver vi med lidt fysisk kultur.
- Varer det meget længere? - De keder Dem måske?
Nej, jeg henvendte mig til Deres ven, men han er død.
Det siger De ikke. Lad os se.
Det ligner mord.
Sig til, hvis jeg tager fejl...
Men der ser ud til at være en vis lighed mellem ham og mig.
- Har De også bemærket det? - Ja, bestemt.
- En af os må være en bedrager. - Det havde jeg slet ikke tænkt på.
Hvem af os tror De er bedrageren?
Ikke for at være uhøflig, men jeg tror, det er Dem.
- Må jeg lege detektiv? - Værsgo, professor.
- "Edmondson's London". - Habitten er købt i London.
- Ser det skidt ud for mig? - Forfærdeligt.
Hans ur går stadig. Han er dræbt, efter den ægte professor ankom.
- Risikerer jeg at blive skudt? - Det er absolut en mulighed.
Der var bestemt et formål. Han ville gerne ligne mig.
- Eller De ville ligne ham. - Det er korrekt.
Frisuren er den samme, og hans skæg minder om mit.
Det ligner på en prik.
- Hvor længe kendte De ham? - Jeg har lige mødt ham.
Det tager flere måneder at få sådan et skæg.
Glimrende! Men måske er det mig, der har et falsk skæg på.
Meget morsomt! Jeg kan en bedre historie:
Måske har han et falsk skæg på.
Overbevis Dem selv. Træk i skægget.
- Jeg kan ikke. - For følsom, hvad?
De kan dræbe en mand med koldt blod! Men ikke trække ham i skægget.
Utroligt!
Schultz! Hvor vover De at anbringe mig i den situation?
- De gav jo selv ordren. - Skyder De skylden på mig igen?
Farvel, d'herrer!
- Jeg må undskylde. - De gjorde jo Deres pligt.
Og hvis De er det mindste i tvivl, kan De jo trække mig i skægget.
Sig ikke det. Jeg troede ikke på det et øjeblik.
- Og professor... - Jeg siger det ikke til der Führer.
Nu skal vi have Dem sendt til London hurtigst muligt.
- Med mrs. Tura. - Selvfølgelig.
- Få fat i lufthavnen! - Oberst Ehrhardt!
Heil Hitler!
General von Seidelmann, fra sikkerhedsstyrken.
Jeg har lige afdækket et komplot mod der Führers liv!
Kan man ikke stole på nogen? Anhold ham! Han er en bedrager.
Han er professor Siletsky!
Hvad har De nu at sige til Deres forsvar?
Manden havde et skæg, og så trak De ikke i det.
Sikke en forsømmelse. Jeg har mistet enhver tillid til Dem.
Tingene skal reorganiseres, og Deres hoved bliver ikke sparet.
- Og endvidere... - Deres aftale med der Führer.
Ja. De hører fra mig. Før ham bort!
Et stykke ost?!
Schultz!
Jeg havde planlagt et fly. Jamen mr. Rawitch ville spille.
- Og det går altid ud over nogen. - Undskyld, vi reddede Deres liv.
De forkludrede det hele med Deres jalousi!
- Jeg håber, det er sandt. - Det snakker vi om senere.
Helt ærligt...
Det hjælper ikke os, du spiller Marcus Anthonius.
- Om 24 timer ved de alt. - Og så er vi fanget.
Vent! Hitler sidder i kongelogen i aften.
Husker I, da vi spillede "Mord i operaen"?
Måske er det vores eneste chance for at slippe væk.
Situationen er den samme. Soldater bevogter Hitlers loge.
Hvis vi kan få dem væk i et øjeblik...
- Vi må skabe forvirring. - Jeg forvirrer alle dem, jeg møder.
Der er ingen kvinder med. Greenberg?
Ja?
Hvis Greenberg pludselig dukker op blandt disse nazier...
- Folk vil more sig. - Nej.
Du har altid villet spille en stor rolle.
Hvis du ikke spiller godt, er vi alle fortabt. Jeg kan intet love.
- Hvad skal jeg gøre? - Godt, lad os øve!
- Hvordan ser det ud? - Fremragende.
Jeg er klar.
Lad mig se.
- Det ser rigtigt ud. - Ja, han ser godt ud.
- Jeg henter dig kl. 9. - Elskede, farvel.
- Hvis du ikke vender tilbage... - Så kommer Sobinski heller ikke.
Farvel, elskede.
Du vil vel sige farvel. Gør det så.
Måske er det sidste gang, vi ses. Det var dejligt at lære dig at kende.
- Farvel, mrs. Tura. - Farvel, mr. Sobinski.
DAMETOILETTET
HERRETOILETTET
Heil! Heil! Heil!
Heil, der Führer!
Heil Hitler!
Heil! Heil! Heil!
DAMETOILETTET
- Hvordan slap De ind? - Jeg er født her.
- Hvorfor vil De dø her? - Ham!
- Hvad vil De med der Führer? - Hvad vil han med Polen?
Hvorfor os? Hvorfor? Er vi ikke menneskelige?
Har vi ikke øjne, hænder, organer, sanser, følelser?
Spiser vi ikke den samme mad? Såres vi ikke med de samme våben?
Fryser vi ikke og opvarmes af den samme vinter og sommer?
Hvis I stikker os, bløder vi da ikke? Hvis I kilder os, ler vi da ikke?
Hvis I forgifter os, dør vi så ikke?
Hvis I gør os uret, søger vi så ikke hævn?
Løjtnanter Lang og Schneider!
Før ham med til mit hovedkvarter til afhøring.
Jeg vil ikke have et ord ud om denne hændelse.
Hvem har kommandoen?
- Hvordan kunne det ske? - Jeg ved det ikke.
Er det sådan, De sikrer førerens sikkerhed?
Mein Führer, det er min pligt at opfordre Dem til at tage herfra straks.
Til lufthavnen. Vi skal gøre stop undervejs.
Heil! Heil! Heil!
Greenberg ville altid spille Shylock. Så fik han endelig sin chance.
Han kommer til at spille det igen. På scenen i det polske teater.
- Jernbane stationen. - Modstandsbevægelsen lever.
Ja, vi reddede modstandsbevægelsen. Nu er vi en del af historien.
Måske rejser de et monument over os:
- Mig på en hest i 100 år. - Ja, og nogle gange...
- Hvad er der? - Ikke noget. Jeg forestiller mig ting.
- Jeg troede, du havde moustache. - Det har jeg.
Er du sindssyg?
Hvor er mit moustache? Vi må finde det.
- Jeg skal have fat i Maria. - Hvor gjorde du af det?
Godaften, mrs. Tura.
- Overrasker det Dem at se os? - Desværre har jeg en aftale.
- Vi har flere spørgsmål. - Kan jeg se Dem i morgen?
Obersten og jeg talte om tingene.
De er en kvinde med stor appel.
Hvorfor er det så vittigt?
Det undrer os, at en som De kan være tiltrukket af Siletsky.
Det er jo ikke til at vide.
Jeg synes for eksempel, De er temmelig tiltrækkende.
Jeg har ikke Siletskys skæg. Det var det, der fascinerede Dem.
Ja, det var interessant. Sikke et held, jeg ikke trak i hans skæg.
- Hvad mener De med det? - Det var jo falsk!
- Han narrede mig og Dem. - Hvor ved De det fra?
General von Seidelmann...
Han bad mig komme ind på sit kontor. Han havde en million spørgsmål.
Mistænker De mig? General von Seidelmann sagde, alt var i orden.
Hvis han siger det, så er det det.
Schultz! Hvad prøver De nu at rode mig ind i?
- Det var Deres egen idé. - Skyder De skylden på mig igen?
Godnat!
- Denne Schultz! Jeg beklager meget. - Jeg har en aftale.
- Lad mig køre Dem. - Nogen kommer her.
- Hvis han finder Dem her... - Jeg er her i tjenstligt ærinde.
- De er i armene på Gestapo. - Jeg er en gift kone.
Men De venter nogen. Nu er jeg nødt til at blive.
Jeg må beskytte deres mand!
Nej, oberst!
Jeg forærer Dem et armbånd. Jeg konfiskerede et flot et forleden.
Jeg kan gøre livet værd at leve. Smør og tre æg om ugen.
Jeg vil ikke have nogen æg. Gå nu!
Maria!
Heil Hitler!
- Hvorfor sagde De det ikke? - Hvordan kunne jeg?
Mein Führer!
Schultz!
Der Führer vil tale med Dem begge med det samme.
Løjtnanten tager roret.
Ja, mein Führer?
- Hop! - Heil Hitler!
De gør, hvad der bliver sagt. Lad os så komme til England!
SKOTLAND
Først Hess og nu ham.
Smil så! Mange tak.
Og De, mr. Tura, De spillede den ægte helt i dette stykke.
Jeg gjorde mit bedste, og jeg fik god assistance af mine kolleger.
Mange tak, mine venner, for alt, hvad I gjorde.
Hvor lidt det end var.
England viser nok sin taknemmelighed. Hvad ønsker De Dem mest?
- Altså... - Han vil gerne spille Hamlet.
- Det er trods alt Shakespeares land. - Han vil spille Hamlet.
...end min misgerning under ordets sminke.
Å, tunge byrde.
Lad os gå til side. Der hører jeg ham komme, Eders Højhed.
At være eller ikke...
Det er...